I den mørke, mørke skogen... lå det et mørkt, mørkt hus.
Og i det mørke, mørke huset... var det et mørkt, mørkt rom.
Og i det mørke, mørke rommet... var det en mørk, mørk,kvinne.
Og inni den mørke, mørke kvinnen... var det en mørk, mørk sjel.
En sjel så mørk... at ingenting kunne gjennomtrenge den.
Verken lys eller kjærlighet.
En lengsel grep henne.
Et begjær hun ikke kunne forstå.
Men mørke lyster vugget i søvn...
...ble snart vekket igjen.
Selv om hun søkte lyset, var hun skapt for mørket.
Det var alt hun kjente til.
Et lys vokste inni henne.
Og da tiden var inne for å føre lyset til mørket
var også det fylt av mørke.
Hennes skrik av sorg gjallet gjennom den hjemsøkte luften...
...hvor hun kom tilbake til den hun hadde ført bak lyset.
Men denne gangen følte han på ondskapen som fødte henne.
Ut av mørket og tåken...
...steg hun frem.
En ånd som kom ut av rasende sinne.
Ikke noe lyst, ikke noe svart. Ikke noe hvitt.
Bare en mørk tørste etter rødt.
Mørket har ingen plass i lyset.
Så den mørke, mørke kvinnen... ble kastet ut i natten igjen.
Så det ser ut til at den syke damen som ble torturert i skogen
fortsatte å leve i mørket.
Så dere som er på den andre siden: Vær veldig forsiktige.
For hun kan være der akkurat nå.
Gjemme seg i de mørkeste hjørnene av rommet ditt.
Dette er Rod Wilson. Velkommen til "Nightmare Radio"
Hvor skrekkhistoriene...aldri tar slutt.
Jeg vil minne dere om, kjære lyttere, at jeg alltid er her og hører på dere.
Jeg venter på at dere skal dele deres overnaturlige opplevelser.
Dette er en veldig spesiell natt, for et kraftig tordenvær nærmer seg.
Dere sitter sikkert hjemme og hører på regnet som pisker mot vinduene.
Og vinden som suser i sprekkene.
Mens jeg venter på første samtale skal jeg dele en historie med dere.
Jeg husker første gang jeg så et lik.
Det var bestemoren min.
Hun døde alene på soverommet sitt.
De ringte etter ambulanse, men det var ikke noe man kunne gjøre.
Jeg var åtte år...
...og sto bak døra og så på i hemmelighet.
Jeg så moren min gå frem til bestemor og tok noe ut av lomma.
Så la hun det over øynene til bestemor.
Jeg var kjemperedd.
Så redd at jeg nesten tisset på meg.
Men da jeg roet meg ned og så nærmere...
...skjønte jeg at det var mynter.
To små mynter på øynene til bestemor.
Senere spurte jeg mamma hvorfor
hun hadde lagt mynter på øynene til bestemor.
Og hun fortalte.
For lenge siden trodde folk
at en elv skilte de levende fra de dødes rike.
For å komme til underverdenen, må de døde krysse elven Acheron
på en båt som styres av en mann ved navn Charonte.
Han krevde en mynt som betaling.
Skikken med mynten levde videre i flere tusen år.
Og dette minner meg om en historie jeg hørte i Australia.
En liten jente ble tvunget til å utføre en veldig spesielt og grufull jobb.
Du må gi slipp på denne latterlige fobien.
Døden er levebrødet vårt.
Tenk hvis du dør?
-Hvem skal ta seg av meg da? -Det er derfor du må lære deg.
Vi advarte henne...
Ta inn utstyret, vær så snill.
Hun falt av hesten.
Vi streber etter å fremstå livlige.
Det blir det eneste minnet vi får av henne.
Mary.
Mary!
Mary...
Det heter datteren min.
Da setter vi i gang.
-Hvor lenge er det siden hun gikk bort? -To uker.
Jeg kan ikke!
Mary. Det viktigste av alt er at de ser levende ut.
Lille jenta mi... Lille!
Vær så snill! Jeg sa til henne! Jeg sa til henne at hun ikke... Jeg sa til henne!
-Du må ta over. -Nei, mamma, jeg kan ikke.
Du får tilbake dukka når du gjør som jeg sier.
Det viktigste er at de ser levende ut.
Vi...vi fikk det ikke til...
Vi skal gjøre henne vakker.
Hun falt av hesten. Nakken... Nakken hennes...
Hun brakk nakken.
Mary...lille jenta mi...
Uskarpt.
Jeg trodde bare...
...at hun skulle se mer levende ut.
Hestejævelen drepte jenta mi!
Er det ferdig?
Hun ser så levende ut.
På Valentinsdagen foreslår de kosedyr
eller kurven som Bill fyller med godteri blomster eller silkeblomster.
Førstemann!
Bill er tilbake fra markedet, og nye varer kommer daglig.
Ikke glem at Bill's Holidays and Gift Shop har riktige blomster til bryllup,
merkedager, bursdager, pasienter og begravelser.
Bill's finner du på 704 East Jackson St. i Marianna.
Kvart over midnatt, og jeg vil minne dere på at dere kan ringe "Nightmare Radio"
og fortelle om deres mest skremmende opplevelser.
Få se hvem vi har her...
Hallo?
Noen der?
Det er en veldig merkelig natt, godtfolk.
Forferdelige ting kan skje i dag.
Det ligger i lufta.
Hallo?
-Hei, Rod... -Oi, for en sexy stemme. Herlig!
-Hva heter du? -Mirna.
Var det du som ringte nettopp?
Nei, dette er første gangen jeg prøver å kontakte deg.
-Hvor ringer du fra? -Minneapolis.
-Og hvor ble du født? -Jeg kommer fra Kroatia.
Å, Balkan, veldig fint. Hva handler fortellingen din om?
Det skjedde faktisk ikke med meg,
men det er en av de rareste og mest forstyrrende tilfellene jeg vet om.
Men det er ikke overnaturlig.
Jeg lytter.
Dette skjedde med en jente fra Saint Paul, på 80-tallet.
Hun var en ung kvinne som skulle møte drømmemannen sin.
Hun var veldig nervøs og veldig spent.
Og hun ville se strålende ut. Du skjønner, Rod?
Hun valgte klær lenge og innså at han skulle komme om ti minutter.
Hun vasket håret kjapt, men fant ikke hårføneren.
Så hun gjorde noe veldig, veldig dumt.
Hun prøvde å tørke håret i mikrobølgeovnen.
Med en skrutrekker slo hun av sikringen.
Så hun stakk hun hodet inn i mikroen og slo på
Tro meg, hodet hennes eksploderte.
De som fant henne sa at blodet hadde sprutet på veggene.
Det var hjernemasse over alt.
Men det er en moderne myte, er det ikke?
Jeg tviler på at noen kan være dum nok til å gjøre det.
Altså...forfengelighet kan få oss til å oppføre oss idiotisk...
Og det gjelder meg også, jeg hever meg ikke over det.
Ja...jeg kan også være forfengelig innimellom.
Det er ikke noe galt. Synes du at forfengelighet er feil?
Det skal være en av de syv dødssyndene.
Jeg kommer på en annen historie.
Historien om en kvinne som den i din moderne myte.
En veldig forfengelig kvinne.
Som en dag kom over noe hun absolutt ikke forventet.
Skal jeg fortelle?
Ja, takk.
Da må du bli der, for det er akkurat det jeg skal gjøre.
Jeg ser at du har skilt deg igjen.
Så hvem var det denne gangen? Nok et "lekegutt"?
Hvilken rolle spiller det?
Som møll på flammen - menn hadde drept for
å være med en stjerne som deg.
Se, alle dine største øyeblikk. Der er de!
Los Angeles. New York.
Paris.
Tokyo.
Milano.
Herregud... Husker du Milano?
Der var vi ikke best.
Jeg kan fremdeles høre Adam: "Dere får aldri jobb her igjen", bla bla bla.
For en drama queen...
Lyspunktet i livet mitt.
Og etter alle disse årene...
...har du fortsatt håret til en 20-åring.
Perfekte tupper.
Og perfekt balansert pigmentering.
Så...
Hva gjør hår så fascinerende?
Det er paradokset, kjære deg!
Fordi...hår er egentlig...
...døde ting.
Så...hvordan kan noe som er dødt...
...være så fullt av liv?
Det er mykt.
Delikat.
Det har en... ubeskrivelig varme, som bare...
...drar deg inn.
Det er et utspekulert og lurt verktøy for forførelse.
Det kan tenne et vakkert forhold...
Eller ødelegge et på kortere tid enn det tar å dra hånda gjennom det.
Ja, akkurat...jeg vet.
C'est la Vie!
Men...
...du har hatt flaks.
Hår som ditt...
...ser man bare...
...ytterst...
...sjelden.
Du trengte ikke å jobbe for det.
Eller fortjene det.
Du...ble bare født og voilà!
Der var det.
Jeg prøver ikke å antyde at mine...
...ekstraordinære...originale... styling-ferdigheter
spilte en rolle for din lyn-karriere.
Men på den annen side...
...er det vanskelig å se hvor du hadde vært i dag hvis det ikke var for meg.
Ikke sant?
En amerikansk filosof sa en gang:
"De som har stor suksess takket være medfødte ferdigheter"...
..."har ingen moralsk rett til større lykke. "
"Fordi"...
..."ferdighetene er verdiløse frem til samfunnet verdsetter dem."
Eller enklere sagt:
Du er blitt velsignet med enestående hår.
Takket være denne velsignelsen...
...har du levd et godt liv.
Du har sett ned på vanlige folks enkle små liv.
Overbevist om at du var grunnen til din egen suksess.
Aldri noen gang...
...tenkte du på å dele din suksess...
...med, du vet...vanlige mennesker.
Mennesker som sliter seg i hjel på meningsløse drittjobber...
...og i dårlige forhold.
Men i dag...
...kan du frikjenne deg selv.
Nå som dine heldige gener ikke hjelper deg lenger...
For, oppriktig nok, resten av deg har ikke lykkes like godt.
Jeg tar ikke noe fra deg.
Jeg bare...omfordeler det som kan samles inn fra deg.
Jeg gir noen andre...
...som for alt jeg vet kanskje er et null...
...en mulighet til å skinne.
Jeg forstår frykten din.
Det gjør jeg.
Ikke vær redd.
Menneskehår tåler et trykk på ti tonn.
Det går bra.
Heldigvis for oss...
...kan skalpen...
...ikke det.
SYLVIOS SALONG
100% NATURLIGE HÅRFORLENGELSER
Silvios hårforlengelser er de beste på markedet.
Ikke noe tvil om det: Helt naturlig!
Ikke bytt kanal, for vi er straks tilbake etter dette...
Dørhåndtaket faller av når vi kjører høst- og vintersalg.
På lørdag begynner vi med bukser og skjørt
som fremhever figuren: Halv pris.
Kjoler til jobb og fest: Halv pris.
Ungdomsklær: Halv pris.
Myke, deilige gensere: Halv pris. Og, ja, fine smykker: Halv pris.
-Tre, to, en... -...på vårt høst- og vintersalg.
Hallo?
-Programmet ditt er dritt. -Ja vel?
Fortell oss gjerne hvorfor. Jeg skulle spørre om navnet ditt,-
-men sånne som deg liker vanligvis å gjemme seg bak anonymitet.
Jeg har ingen problemer med å si navnet mitt.
Jeg heter Jules. Jules Keefer.
Og jeg kan gjenta det jeg nettopp sa: Programmet ditt er full av dritt.
Kan du si hvorfor du synes det?
Du forteller bare historier om ting som ikke finnes.
Du sitter bare og fyller hodene til folk med tull.
-Så spøkelser skremmer ikke deg. -Nei. Virkeligheten er verre.
Der er jeg enig med deg, Jules.
Det skjer ting i hverdagen som er helt fryktelige.
Mye verre enn i en skrekkfilm.
Ordtaket stemmer faktisk: Virkeligheten overgår ofte fantasien.
Men lytterne mine foretrekker de andre historiene.
Men lytterne dine er ikke særlig smarte.
Ok, Jules Keefer - hva sier du til dette?
Jeg kan vel fortelle en historie fra det virkelige livet?
Den mest ekte og grøssende historien du noen gang vil høre.
Ingen spøkelser. Ingen hjemsøkte hus.
Bare selve livet.
-Har du hørt om Willie Bingham-saken? -Nei.
Jeg tenkte vel det.
På med sikkerhetsbeltet, Jules Keefer.
Gjør deg klar for en fortelling som ikke lar deg sove i natt.
Jeg husker to Willie Bingham.
En som satt blek av skrekk da dommen ble forkynt.
Og den andre, etter en rekke amputasjoner.
Den første har blitt visket bort av den andres smertefulle fokus.
Jeg var den aller første operasjonslederen.
Utnevnt i samsvar med statens nye linje for dødsstraff.
Jobben min er å sørge for at medisinsk protokoll følges,
slik at fangene ikke lider mer enn vanlig av amputasjonene.
-Skal du ta hånda mi? -Korrekt.
Glem det!
Du er faktisk en morder.
Hallo! Vakt! Hei!
Nei, det er ikke rettferdig!
Jo, jeg drepte jenta, men jeg var ikke meg selv!
Det var spriten! Og dopet.
Det hentet frem noe forferdelig.
De sa at jeg lemlestet henne! Jeg hadde aldri...
-Første inngrep er i hovedsak symbolsk. -"Symbolsk"?
Ja, men da er det jo ingen fare, ikke sant?
Jeg skal sørge for at du ikke blir utsatt for mer smerte enn nødvendig.
Kan de ikke gjøre som de gjorde før? Bare henrette meg! Få det overstått?
De vil statuere et eksempel - det er din mulighet til vederlag.
Det er forventet straffelindring ved andre eller tredje inngrep.
"Tredje"?
Kom, kom.
Dekk til, takk.
Overlevende familiemedlemmer avgjør hvor langt inngrepene skal gå.
Fortsett.
Sånn går det når du begår en forbrytelse!
Sørg for å oppføre dere, unger! Slik vil dere ikke ha det.
Nei...slik vil dere ikke ha det!
Marker.
I mars ble Mr. Binghams høyre arm og venstre ben fjernet.
Fortsett.
Du kan fortsette.
Mr. Bingham...
Det gjør ikke vondt.
Hvor er kontaktpersonen min?
Da inngrepene fortsatte
ble Mr. Bingham vist frem for vanskelige tilfeller i de statlige skolene.
Hendene hans...
Sørg for å oppføre dere.
Hvis dere ikke vil se ut som meg.
SUG PÅ DEN!
Selv om Mr. Bingham hentet seg inn fysisk,
så det mørkere ut for ham da det tredje inngrepet nærmet seg.
Gutta der oppe er veldig fornøyd med fremgangen din, Willie.
Jeg tror ikke at familien vil gå videre.
De fjernet Mr. Binghams venstre arm og høyre ben i det tredje inngrepet.
Alle jobber har vanskelige deler.
Noen ganger har jeg vanskelig for å se meningen med alt.
Morder!
Misfoster!
Spenningene øker over hele landet.
Protester blusset opp i dag over det mange kaller
en grusom og barbarisk straff.
I sentrum for alt dette er 38 år gamle fangen William Bingham,
som ble dømt for voldtekt og drap på en skolejente...
Ser bra ut.
Du kan fortsette.
Mr. Bingham ga fra seg en nyre og en lunge.
Fangenes organer står for en liten, men jevn inntekt for privatiserte fengsler.
Søster!
Ja...Mr. Bingham?
Er det mitt høyre ben de tar nå, eller venstre?
Det er...venstrebeinet ditt, Mr. Bingham.
-Venstrebeinet. -Venstrebeinet.
Fem måneder senere ble det gitt ordre om et femte inngrep.
Vær så snill, ikke gjør det!
Så, så, Mr. Bingham...det er snart over.
Mr. Bingham skulle bli fratatt manndommen sin.
Willie...
Går det bra?
Har du vondt?
Willie?
Etter den dagen så jeg ham ikke gråte mer.
Ikke har han snakket med meg heller.
På vei inn til sitt siste inngrep viste han overhodet ingen følelser.
De fjernet ørene hans... nesa hans og tungen.
Laser fjernet all hårvekst.
Nå er vi ferdig med alt, Willie.
Det var for fem år siden.
Rommet til Mr. Bingham er det siste på sørsiden av overetasjen.
Lyset er alltid på.
Og jeg vet at han er der. Ser opp i taket.
Dødsstille.
Bortsett fra den siste uken i hver måned.
Det er da Mr. Bingham og jeg drar til videregående skoler.
Var den historien god nok for deg?
Det er bare løgn, det har ikke skjedd.
Sjekk det på nettet, din gjøk. Stikk, jeg har holdt ut med deg lenge nok.
Hallo?
Hei, Rod.
-Hva heter du? -Melissa.
Og fyren som akkurat ringte var en drittsekk.
Programmet ditt er kjempebra.
Ingen fare, Melissa, jeg har med mange idioter å gjøre, det er en del av jobben.
Nå konsentrerer vi oss om samtalen vår. Har du en skummel historie å fortelle?
Det har jeg faktisk.
Jeg lytter.
Jo...for en stund siden begynte datteren min å ta dansetimer.
Mannen min hadde en venn som ga henne undervisning
i et veldig gammelt teater.
Jeg ble med henne noen ganger, og det var et mørkt og dystert sted.
Til å begynne med var datteren min glad og likte det,
og hun gjorde raskt fremskritt.
Men så ble læreren syk og døde kort tid etterpå.
Han ble erstattet av en yngre lærer...
men det var bare ikke det samme lenger.
Datteren min mistet lysten
og lidenskapen for dansetimene.
Og hun sa at det skjedde rare ting der.
Som at hun fra scenen så en merkelig skygge på bakerste rad.
Så vi ble veldig redde
og sa "nei, du kan ikke fortsette i det teatret."
Rod? Hallo, er du der fortsatt?
Ja, jeg er her...Marta.
-Unnskyld? -Fortellingen din...
Den minner meg om "Den spanske danserinnen" - kjenner du til henne?
-Det tror jeg ikke. -Da skal jeg fortelle deg.
Da jeg var 14 år...
...døde foreldrene mine.
Kort tid etter kom den for første gang.
Smerten.
Forferdelig.
Og det...
...var bare begynnelsen.
Men du har det bra nå?
Jo, jeg har følt meg litt dårlig...
...men det var nok noe jeg spiste.
Hvis du vil, kan jeg komme og hente deg i løpet av en halvtime.
Ingen fare.
Jo...jeg vil heller være med deg,
men noen ganger må jeg jobbe kvelder.
Det er greit, Luis.
Jeg vil ikke virke kontrollerende, og jeg er ikke faren din...
-Kjøpte du blomstene? -Ja, bare ta det rolig.
-Hvite tusenfryd? -Jeg er ikke dum.
-Bare prøv å ta det med ro. -Ok.
Jeg kom på at jeg kan sove over hos naboen...
Skal du plage andre nå?!
Du er gammel nok til å bo sammen med noen.
Jo.
Ta det rolig nå, er du snill.
Og ring meg hvis det er noe. Jeg kommer sent hjem.
Ikke sitt oppe og vent på meg, sørg for å hvile.
-Ok. Vi ses i morgen. -Vi ses i morgen.
Og husk at jeg elsker deg.
Hvordan har du det? Du ser ikke frisk ut.
Det går bra.
Jeg vet at du sliter nå. Hvis du vil snakke, så bare si i fra.
Nei takk, det har allerede skjedd.
Husker du den første forestillingen din?
Du var kjempenervøs, og jeg sa: "Bare hopp inn på scenen!"
Det gikk kjempebra!
Jeg må gå.
Hvis noe skremmer deg, så møt det - ikke skjul det.
Da blir det verre.
Jeg må rekke bussen.
Nei! Vær så snill, nei!
Marta? Marta?
-Luis! -Marta!
-Du må komme nå! -Ro deg ned.
-Det er noen i huset! -Du må roe deg ned.
Pust rolig.
Jeg vet ikke hva som har skjedd, men du må stole på meg
-Marta. -Hva?
Hør på meg: Åpne døra.
Hva?
Åpne døra, Marta. Vær så snill.
Jeg ville aldri la deg bli skadet.
Jeg sier det hele tiden: Du er ikke en liten jente lenger, du er en kvinne.
Så oppfør deg som en, og slipp meg inn.
Marta!
Sånn, ja, datteren min.
Åpne døra.
Alt kommer til å ordne seg.
Jeg elsker deg.
Marta...tilgi meg.
Du vet jo at jeg elsker deg mest av alt. Det har jeg vist, ikke sant?
Nei!
Marta...du er ikke en liten jente.
Du er en kvinne nå.
De verste monstrene skjuler seg under huden til sine nære og kjære.
Jeg var 16 år forrige gang han kom.
Smerten kom ikke tilbake.
Aldri mer.
Spesielle pensjonsrabatter, og gratis buss fra utvalgte steder!
Ring reisebyrået ditt og dra i morgen!
Det blir ditt livs eventyr på Bahamas!
Nå har Møbelmesteren gitt ut salgskatalogen sin!
Og den er full av gode tilbud for alle rom!
TV-apparater, videoer, kjøkkenutstyr og Møbelmesterens madrasssalg!
Gratis krus med alle kjøp!
I natt, kjære lyttere, skjer det virkelig utrolige ting.
Jeg må innrømme at jeg er litt redd.
Jeg innbiller meg kanskje...
Har det noen gang skjedd deg?
Jeg husker da vi var barn, så pleide vi å samle oss og fortelle skrekkhistorier.
Da kvelden var over kunne ingen av oss sove.
Fantasiens kraft er veldig farlig.
Men vent...nå kommer det en samtale til.
Hallo?
Hjelp meg. Vær så snill og hjelp meg!
Vær så snill, jeg trenger hjelp.
Hallo? Hvem er dette?
Jeg er så redd... Vær så snill - jeg trenger hjelp!
Er dette en spøk?
Vær så snill, hjelp meg!
Ok, jente, ro deg ned. Hva har skjedd?
Han vil drepe meg!
-Hvem da? Hvem vil drepe deg? -Han vil drepe...!
Hallo?
Oi.
Jeg vet ikke hva det var...
Hvis det ikke var tulleringing, og hvis du hører dette:
Ring 112, ok? De kan hjelpe deg mye mer og raskere enn jeg kan.
Jeg vet ikke hva du heter, hvor du bor, ingenting.
Vi må fortsette.
Jeg venter på samtalene deres.
Det har skjedd mye i natt, og vi har hørt veldig gode historier.
Det er kanskje på tide med "Ukens emne"?
I natt fokuserer vi på skog.
Vi er omgitt av skog, og her er det mange enslige og dystre steder.
Har dere gått dere bort i en skog? Har dere sett noe rart?
For å få oss i riktig stemning, skal jeg fortelle riktig historie i sammenhengen.
Hovedpersonen er en jeger...
...som befant seg midt ute i skogen.
Han jaktet på hjort...
Men akkurat denne dagen...
...møtte han på noe helt annet.
Noe...han aldri kunne forestilt seg.
Dette kan du ikke fortelle til noen, ikke før jeg vet hva vi skal gjøre, ok?
Jeg tar henne med til hytta nå og ordner alt. Jeg kommer til å bli rik.
Jeg kommer til å tjene så mye penger. Vanvittig mye.
Jeg tenker på å dra ut med henne til hvert sirkus jeg kan...
Jeg kommer til å bli så jævla rik!
Jegeren ble den som ble jaktet på.
Og nå spør jeg dere der hjemme:
Hva synes dere?
Mange av oss tror fortsatt at havfruer finnes,
og at de fremdeles finnes blant oss.
At de lurer i de dypeste og mørkeste vannene.
Så vær veldig forsiktig neste gang du skal ta en dukkert i en innsjø.
Nå fortsetter vi med neste samtale.
Hallo?
Vær så snill...hjelp meg.
Ok, ta det rolig.
Jeg vil hjelpe deg, ikke legg på.
Si hva du heter og hva som har skjedd.
Jeg kan ikke snakke. Han skal drepe oss!
Han er helt gal i kveld, vær så snill, hjelp oss!
Ok, ro deg ned - gi meg adressen så kan jeg ringe politiet!
Hva er adressen din?
Beagle...
Fire, null, en.
Beklager, jeg fikk det ikke med meg.
Beagle Avenue...fem, fire, null, en!
Det er ikke mulig, det er jo adressen hit.
Det er selvfølgelig en spøk!
En jævla spøk, hva?
Vær så snill!
Hjelp!
Vær så snill, hjelp meg...
Pappa!
Pappaaa!
Og til Valentin... Valentin... Valentinsdagen
foreslår vi kosedyr eller kurven som Bill fyller
med godterier dere har valgt, blomster eller silkeblomster.
Førstemann til mølla! Bill er tilbake fra markedet og nye varer kommer daglig.
...når vi har høst- og vintersalg.
Jeg kan ikke snakke. Han skal drepe oss!
Han er helt gal i kveld, hjelp oss! Han skal drepe meg!
Noe av det mest skremmende er uten tvil
når noen bryter seg inn i hjemmet ditt.
Når noen bryter seg inn i huset vårt...
...vårt eneste trygge sted.
Det var akkurat det som skjedde med Lydia,
en ung engelsk dame, den kvelden hun kom alene hjem.
Hallo?
Katie?
Ro deg ned, det er bare en drøm!
Slutt nå!
Den er her...han kan se deg!
-Det er ingen der. -Han står jo der!
Det samme hver kveld! Nå har det gått for langt!
Du skremmer meg! Slutt!
Bak deg...
Katie?
Hjelp meg...vær så snill, hjelp meg!
Pappa!
Beagle...401...
Velkommen til "Nightmare Radio".
Jeg heter Rod Wilson...
...og midt i tordenværet skal vi fortelle skrekkhistorier.
For skrekkhistorier...tar aldri slutt.
Norske tekster: Anders Svendsen